Fyr!
- Genlad. - Klar!
Ved den søde Gud, menneske. Fandt I slet intet at spise?
Der er intet, mylord.
Hele distriktet i miles omkreds er ribbet for får, kvæg, svin og harer.
Alt spiseligt. Franske bønder kom op til os -
- og tryglede om en humpel brød for at overleve, fordi deres små dør af sult.
Jeg kerer ikke for deres små.
Men for mine egne soldater.
Hvor synd, at fransken ikke vil krydse klinger med os ligesom før i tiden.
Så kunne man forestille sig at være en Lancelot du Lac.
I stedet for at sidde her i vores eget lort, og sulte ihjel.
Udover de slyngler, der prøver at flygte bort.
Fremad!
Genlad!
- Løb! - Væk!
Stop. Vent.
Rør jer ikke.
Kom, tilbage til arbejdet.
Vi har ikke tid til frygt, venner.
Kom, tilbage til arbejdet.
Ved du, hvor vi er?
Borgen er stadig 100 meter væk.
Du gode Gud.
Hvor mange mænd er døde af flåd?
Indtil nu 2.000.
Og 3.000 til er ramt af det, og ude af stand til at slås.
De syge tærer på vore begrænsede ressourcer.
Eders Majestæt, de bør adskilles -
- fra de raske og sendes tilbage til England.
Så måtte man tage adskillige skibe fra min blokade.
Hvad forårsager denne forbaskede flåd, der svækker os?
Eders Majestæt, der er stor uenighed om årsagerne.
Nogen siger fra manglende forsyninger.
Andre derimod mener, det stammer fra grådighed -
- idet mændene mæskede sig i umoden frugt og skaldyr lige efter ankomsten.
En ting er sikkert. Der kendes ingen metode til at standse dets spredning.
Skulle belejringen fortsætte meget længere -
- vil en stor del af Eders Majestæts hær -
- desværre ende i mulden ved Boulogne.
Jeg gider ikke høre mere om det!
De er lige så meget min fjende som fransken!
De vil tage modet fra os, lyve om vore svagheder -
- og fortælle skrøner om sygdomme!
Disse mænd er ikke syge af flåd, men af fejhed!
Og kujoner bliver ikke sendt hjem!
De slås, eller bliver klynget op langs vejkanten!
Få dem op fra sygelejet og tilbage i grøften.
Eller jeg skal tabe Deres hoved!
Javel, Eders Majestæt.
Og fremover skal De fortælle mig sandheden!
Måske initialerne på dem ...
Majestæt, biskop Gardiner beder om audiens.
Send ham ind.
Majestæt.
Kom, mine Damer.
- Majestæt. - Majestæt.
- Eders Nåde. - Eders Majestæt.
Jeg kommer for at anmode om nyt om kongen og hans affærer.
Kongen farer meget vel, og er i dejligt humør.
Så lykkelig som nogensinde, vist.
Vi beder alle for kongens levned og succes.
Jeg må diskutere et emne med Eders Majestæt -
- når nu De er fungerende regent i hans fravær.
Fortsæt.
Efter at have fundet en kætter-ring blandt kongens musikere -
- og udslettet den, så opdager vi nu -
- at der er kættere selv i kongens private gemakker.
Hvem hentyder De til, mylord?
Kongens frisør og den royale kok.
Vi har nok beviser til dette udkast til anklageskriftet.
Vi behøver blot Deres underskrift.
Mylord, jeg må rose Dem for Deres omhu i disse sager.
Men jeg finder det ikke passende at anholde mænd så tæt på kongen -
- uden at høre ham først.
Og en ting til.
Vi hører rygter om en pest-epidemi nær Windsor.
Så jeg har inviteret prins Edvard til hoffet for at bo hos mig.
Som De behager, frue.
- Du der, videre. - Sergent, herovre.
Fremad, mænd.
Drenge, kom så i gang.
Fart på, fart på!
Skift aftenvagt!
- Père. Fader! - Min kære.
- Hvordan har du det? - Godt. Jeg har det rigtig godt.
Mam´selle, som belønning for Deres samarbejde -
- har jeg valgt at lade Deres fader fly.
Mit samarbejde?
Men De skal love ikke at ville flygte selv.
Få de forsyninger herover.
Han vil have mig i bytte for dig.
- Det er hans løsning. - Jeg går ikke uden min datter!
Nej. Det er uladsiggørligt. Så sæt hende fri og behold mig.
Jeg gentager, uladsiggørligt!
Det kan ikke være anderledes. Adlyd ham nu, du er langt mere værdifuld.
Min far indvilger. Tak.
Han skal gå nu.
Jeg kommer til at savne dig.
- Pas nu på dig selv. - I lige måde.
Det skal jeg nok.
Jeg anser Dem for en hæderlig fjende.
Jeg forventer, at De behandler min elskede datter med ære og respekt.
Jeg giver Dem mit æresord.
Løslad ham udenfor lejren.
Og samtidig.
Op med Dem.
- Vand herovre! - Fyr!
Nå.
Hvordan går det, Harry?
Godt.
Her. Her er lidt mad.
Det er din mad.
Du har mere brug for det.
Jeg sidder bare udenfor og ser på måger.
Tag det nu.
Spis det, Harry.
Og hestene er pragtfulde.
Jeg byder Dem velkommen, lord Hertford.
Deres besøg her bekræfter vel Deres tillid til dronningens regentskab.
Majestæt, jeg hører kun ros fra alle kanter -
- for dronning Katarinas engagement og dygtighed i statsanliggender.
Hun besidder stor klarsynethed -
- og en kvindelig tilgang, som lindrer og heler -
- hvor en mand ellers ville fare til vrede og klage.
- Og drengen? - Prins Edvard er sund og rask.
En skål for hans helbred.
- For prins Edvard. - For prinsen.
Få den frem.
Hvad nu?
Jeg må erklære for Eders Majestæt, at jeg hører -
- at kejseren har erobret begge de fæstninger, han belejrede -
- og har taget halvanden tusind fjender til fange.
Sagde jeg det ikke, signor Treviso?
Jeg har altid tvivlet på Dem. Alt bliver forhalet.
- Majestæt ... - De kan ikke styre soldater!
Det kan ingen af jer. Ved Gud, det kunne jeg have sagt jer.
Belejringstaktik gør mænd inaktive og kedsomme!
De bliver for bløde. Ikke sandt, Eders Nåde? Mændene bliver bløde.
Sandt nok. Lejren vrimler med prostituerede.
Men selv da, så med disse forhold ...
Jeg vil have sikring for troppernes opførsel i tilfælde af angreb.
Vi vil detonere en af ladningerne under borgen før tiden.
Uden varsel.
Vi kan da observere besindelse og troppedisponering i en krise.
Eders Majestæt. Hør nu på mig, jeg beder Dem.
Minørerne er blot dage fra at nå ind under borgen.
Ved Guds nåde, jeg beder Dem.
Så mange liv er gået tabt.
Og til hvad formål?
Majestæt, giv mig to døgn.
Det her er jeres mad, ikke?
Hvad med bysfolkene? Hvad spiser de?
Deres katte. Hvis de har katte.
Kanoner på vej.
Lidt hjælp herovre.
Hvorfor lod De min far sætte fri?
Jeg afhørte ham. Han gav mig intet brugbart om byens forsvar.
Men det kan jeg? Hvorfor tilbageholder De mig her?
Er de musketter klar?
Lady Mary.
Eders Majestæt.
Jeg ville vise Dem min oversættelse af Erasmus´ Johannes-evangelium.
Jeg er kun lige begyndt, men jeg har dedikeret det til Dem -
- da vor tro jo betyder så meget for Dem.
Tak, lady Mary.
Jeg er meget rørt.
Kom.
Jeg nyder det her så meget.
At være sammen med jer alle tre.
Sådan synes jeg, det bør være.
Edvard. Nu fanger jeg dig.
Prins Edvard. Prins Edvard!
Lidt sømmelighed, dog.
- Edvard. - Kom her, Eders Nåde.
Sig mig nu. Du holder da af lady Bryan, ikke?
Ja.
Jeg tror også, hun holder af dig.
Men nu er det vist på tide, at du bryder med lady Bryan og hendes barnepiger.
Og at du nu er gammel nok til at blive sat hos dine vejledere, tror du ikke?
Det gør jeg vel.
Bare rolig. Der bliver også andre drenge.
Der bliver Henry, sønnen af hertugen af Suffolk.
Og man skal ikke kun lære om sprog og skrifter.
Du vil også lære tennis og fægtekunst, og musik og dans.
Det bliver da sjovt, ikke?
Godnat, min prins. Lady Bryan, tak.
- Godnat, Eders Majestæt. - Godnat.
Eders Majestæt.
Godnat, Eders Majestæt.
Godnat, lady Mary.
Kom her, unge dame. Lad mig få et kram.
Jeg har store forventninger til dig, og jeg bliver ikke skuffet.
Det håber jeg ikke.
Gå så til køjs, lille pige.
Lærerinde Ashley, en stund.
Anne.
Jeg mener at kunne stole på Dem.
Jeg vil mene, at Deres familie er reformister?
Ja, frue.
Lady Elizabeths moder, Anne Boleyn, var også lutheraner og reformist.
Så det er vel nu min pligt -
- at opdrage hendes datter i moderens tro.
Har De nogen indvendinger hertil, lærerinde Ashley?
Nej, Eders Majestæt.
Jeg vil gerne hjælpe prinsessen med at ære sin moders minde -
- hvis liv og tro alt for mange så let forklejner.
Godt. Så vil jeg sætte Roger Ascham som hendes vejleder.
Han er også en af os.
Og lærerinde Ashley, vi har aldrig haft denne samtale.
- Godnat. - Godnat, Eders Majestæt. Godnat.
- Hvad? - Jeg brød mit løfte.
Jeg flygtede.
Men jeg kom tilbage.
De har jo blod på hovedet.
Samme skud, kom så!
Ryk frem!
Fremad! For liv og sjæl!
Frem i forreste led.
Tak. Til Dem alle.
Det har været en ære og et privilegium at arbejde med folk som Dem.
Grazie.
Gud være med Dem.
- Tak. - Gud velsigne Dem, sir.
Tusind tak.
Gå så.
Giv plads!
Gør plads til kanonen!
Kom nu, Girolamo. Kom nu.
Af sted.
Løb!
Han løj overfor mig. Han er en charlatan.
Girolamo er blevet vanvittig igen.
Løb!
Nej! Girolamo!
Frels Dem selv.
Ind med jer, ind med jer.
Vi har sårede i minen!
- Vi har fundet en! - Skynd jer, få ham ud!
Få ham ud, mænd!
Pragtfuldt! Pragtfuldt, sir!
England!
Sejr!
Er der flere?
Er der andre?
- Er der flere i live derinde? - Nej.
For kongen!
For England!
Delingsførere, træd an!
Træd an med jeres mænd!
Gør klar til at indtage byen!
Fremad!
Ja!
Børnlil, lady Mary.
Der er pragtfuldt nyt fra Frankrig.
Kongen har indtaget Boulogne.
Han er i sikkerhed og i triumf.
Din far er en helt.
- Han har indtaget Boulogne. - Han må være glad.
Han kommer sikkert snart hjem.
Hvor pragtfuldt.
Eder sejrrige fyrste.
Som guvernør for Boulogne -
- har jeg ingen anden udvej end at overrække Dem nøglerne til byen.
Monsieur.
Jeg håber, at Eders Majestæt vil lade byens indbyggere -
- og dens ubevæbnede garnison forlade den uskadt og i sikkerhed.
Det sværgrer jeg, på min ære.
Selv om De og Deres følge -
- mod Guds vilje og stik imod al retfærdighed -
- holdt mig ude af en stad, der som en ædel del af min arv -
- tilhørte mig.
Ja, lad mig lykønske Eders Majestæt.
De har indtaget en af de smukkeste stæder i Frankrig.
I deres store nød spiste mange af dem hestekød.
Så De Dem marchere ud? Selv præsterne var tynde.
Nå, mylord Hertford.
Blev det vel udført eller ej?
Var det da ikke Guds vilje, at Vi ville genvinde dele af Vor retmæssige arv?
Majestæt, indtagelsen af Boulogne vil for altid huskes af alle englændere.
Og hin ottende Henrik, såvel som den femte, i vort riges prægtige årbøger.
Jeg kalder Boulogne for "Vor datter."
Og jeg er den kongelige højhed over Boulogne.
- Jeg ser frem til ... - Hertford.
- Majestæt. - Jeg har meget endnu at gøre der.
En skål. For krig.
For krig!
- Og for sejr. - Og for sejr!
- Eders Majestæt. - Eders Majestæt.
Eders Nåde.
Eders Nåde, jeg har meget at takke for.
De har udmærket Dem mest af alle i dette felttog.
Jeg er Eders Majestæt taknemmelig.
Og nu antager jeg, at vi skal marchere mod Paris?
Hvorfor antager De dog det?
Majestæt, jeg forstår ikke.
Jeg mente, det var formålet i traktaten med kejseren.
Skulle vi da bare machere mod Paris med en halv hær -
- og tusinder af syge soldater, midt om vinteren?
Nej, Eders Nåde.
Lige nu er Boulogne langt vigtigere for mig end Paris. End Paris i tifold.
Nej, vi returnerer til England.
Vi har her opnået en enestående sejr.
Og den vil jeg fastholde.
Surrey får kommandoen over byen.
- Surrey? - Ja.
Er det et problem, Eders Nåde?
Nej, Eders Majestæt.
Eders Nåde.
Delingsførere! Fremad!
Soldater!
Jeg beklager.
Ønsker De den her?
Alt det her skal flyttes herover.
Kan jeg frit gå?
Ja.
De kan frit gå.
De udbad Dem ikke løsesum.
- Nej. - Rejs Dem op.
Så De mener altså ikke, at jeg er noget værd?
De ... er uendelig meget værd.
Skal De have mere krudt?
Rejs med mig hjem.
- Hvortil? - Til England.
Som Deres elskerinde?
Deres franske skøge?
Nej.
Hvad så?
Je t´aime.
Jeg elsker dig, såmænd.
Mylady.
Eders Majestæt.
Det fryder mig inderligt -
- at se Dem så rask og lykkelig -
- og sikkert hjemme igen, gudskelov.
Og sejrrig, gudskelov.
Og sejrrig.
Biskop.
Mine Herrer, på trods af festlighederne bekymrer jeg mig for staten.
Kongens virksomhed har ruineret statskassen.
Ikke sandt, sir Richard?
Vi har ikke flere udveje til at betale vor skyld -
- i Boulogne-felttoget, eller bare vagtskiftet i næste kvartal.
Vi er i krig med både Frankrig og Skotland.
Vi nærer uvenskab med biskoppen af Rom.
Vi har ej længere garanti for venskab med kejseren.
Denne krig har vist sig usund for riget og katastrofal for vore købmænd.
Mine Herrer, må Gud hjælpe os.
Vi bebor nu en verden, hvor fornuft og lærdom ej længere består.
Og hvor klausuler ringeagtes.
Og hvor selv vor dronning synes at være en kætter.
Sandt nok.
Og hvor Guds hånd skal ødelægge hende.
Excellence.
- Deres Excellence. - Excellence.
- Eders Nåde.
Eders Majestæter.
De bør vide, at på grund af mine skavanker -
- har jeg bedt om hjemkaldelse til Spanien.
Jeg afventer nu kejserens tilladelse.
Frue.
Jeg vil benytte lejligheden til at takke Dem -
- på vegne af Hans Majestæt Kejseren -
- for alt det, De har gjort for lady Mary.
Og for at fremme venskabet mellem England og Spanien.
Excellence, det jeg har gjort for lady Mary er langt mindre end jeg har villet -
- og er derudover min pligt udover alt.
Hvad angår venskabet mellem vore to lande -
- har jeg og vil gøre intet for at forhindre -
- at det vokser yderligere, idet venskabet er så nødvendigt -
- og begge herskere er så gode.
Såvel som De, mylady.
- Excellence. - Majestæt.
Jeg hører, at Deres Herre har indgået separat traktat med franskmændene.
Passer det?
Jeg spurgte Dem, om det passer. Er det så svært at svare på, Eustace?
Ja, det passer, Eders Majestæt.
Hvorfor ville han dog gøre det? Vi skal forestille at være allierede.
Jeg vil mene, at Hans Majestæt stod uden valg.
Han var for længe om at belejre byen Luxembourg.
Hans hær var plaget af sygdom.
Han burde stadig have undladt det!
Og bag min ryg!
Jeg udviste ham tillid, og han forrådte mig.
Eders Majestæt ...
De har undskyldt for ham hele Deres liv.
Han kan ikke stoles på.
De bør være lettet over, at De ej længere skal lyve på hans vegne.
De har tilladelse til at forlade mit hof.
Jeg ønsker Dem et langt og lykkeligt otium, Deres Excellence.
Eders Majestæt.
- Excellence. - Deres Excellence.
- Far vel, Deres Excellence. - Lykke til.
Hun er højere end mig, er hun ikke?
Lidt.
Hvordan ... vil du beskrive hende?
Jeg vil beskrive hende som min hustru.
Hvornår kan jeg møde hende?
Vil du gerne møde hende?
Nej.
Men din søn Henry?
Ja, på et tidspunkt.
Hvad tænker du på?
At jeg var død ...
... og nu lever igen.
Lad mig se dig.
Sig nu noget.
Ord er ligegyldige.
De må ikke rejse.
Jeg forbyder det.
Mylady, jeg må afsted.
De kan jo selv se min tilstand.
Og hvad så med mig?
Frøken, jeg kan vist ikke overlade Dem til nogen bedre end dronning Katarina.
Hun elsker Dem, vil jeg mene.
Måske elsker hun mig.
Jeg ved det ikke.
Men jeg ved så meget, at hun ikke nærer vores tro.
Hun foregiver, men hun er ikke katolik.
Hun er kætter, og De overlader mig til hende.
- Frøken. - Nej.
Nej, det er ikke Deres skyld.
Det er min.
Var jeg en dreng og ikke en pige, var alt dette aldrig sket.
- Så var England stadig af den rette tro. - Prinsesse. Jeg beder Dem.
Jeg er nu langt ældre, end da jeg første gang mødte Dem.
Og klogere.
Jeg ved endnu ikke, om jeg nogensinde bliver viet.
Eller om jeg bliver dronning. Sikkert ingen af delene.
Men skulle jeg blive dronning -
- så sværger jeg nu på de hellige skrifter -
- og på min moders sjæl -
- at jeg vil gøre England fast i troen igen.
Uanset hvad det så end kræver.
Jeg vil brænde så mange kættere, som det kræver.
Jeg vil gyde så meget blod, som jeg må -
- for at gøre dette ulykkelige rige katolsk igen, og få det helbredt.
Må Gud hjælpe mig.
Tillader De?
Tag imod denne ring.
Til minde om mig.
Den var en gave fra kejseren.
Som selv fik den af Deres moder.
Eders Majestæt, vi har modtaget nys om -
- at udover indgåelse af en separat fredstraktat med fransken ved Chessy -
- har kejseren givet tilladelse til ægteskab -
- mellem hans datter og hertugen af Orléans.
Nuvel.
Der er mere nyt.
Vi kan forstå, at dauphinen -
- og en hær på over 36.000 mænd gør klar til march mod Boulogne.
Min sejr skal fejres i samtlige hjem i England.
Det var trods alt en meget glorværdig affære.
Lad samtlige klokker ringe -
- og lad fremsiges taksigelser i samtlige kirker.
Navnet Boulogne skal præges ind i alle engelske hjerter.
Præcis ligesom Agincourt.
Javel, Eders Majestæt.